Trettiotvåårig man med skottskador i magen.
Andningsfrekvens 35, svag puls på 140.
Blodtrycket går inte att mäta.
Vakenhetsgrad nio, ögon två, tal ett, motoriskt sex.
Blodkärlen har kollapsat. Det går inte att sätta en kanyl.
Vi försöker intraosseöst.
Vi är inne.
Det lyckades intraosseöst.
Vi ger 0,5 liter saltlösning.
Ni bör veta att patienten är häktad.
Krampanfall. Hur långt är det kvar?
Två minuter.
Vad är det?
Skjuten man. Vänstra sidan av magen.
Låter inte bra. Omätbart blodtryck.
Palpabel puls, vakenhetsgrad nio fallande.
Vi har en intensivvårdssal redo.
Förbered 100 mg ketamin och 100 mg suxametonium.
Vi behöver ha fenylefrin, efedrin och atropin
och epinefrin, 10 mikrogram/ml, till hands.
- Visst. - Vad händer här?
Hon är nedkyld. Temperaturen är 28,2.
Sjukvårdarna satte en kanyl och jag har tagit några rör blod.
Läkaren gjorde en blodgasanalys...
7,1.
Koldioxidtrycket är 9,0. Basöverskott minus åtta.
Men lungorna fungerar. Vad heter hon?
Rose Stagg.
Kriminalassistent McNally. Vi har letat efter henne.
- Var hittades hon? - I skogen, i bakluckan på en bil.
Hon har legat där minst fyra dagar.
Det förklarar koldioxidtrycket.
Hon andades in sin egen utandningsluft.
Rose.
Det är dags att vakna, Rose.
Det luktar päronkarameller.
- Vad ligger hennes ketoner på? - 2,3.
Hon får inte flyttas förrän det finns plats på IVA
och temperaturen går i rätt riktning.
- Vill du ha värmefilten? - Ja, sätt den på 38.
Rättsläkaren måste kolla efter bevis på våldtäkt.
Inte än och inte här inne. Vi måste stabilisera henne först.
- Får jag stanna hos henne? - Det blir rörigt här snart.
Vi tror att killen med skottskadan har gjort det här.
Hon får inte se honom.
Och bevisen får inte kontamineras.
Visst. Håll dig undan, bara.
Hör på. Jag är chef här.
Jag tar alla frågor, all ångest och bedrövelse.
Fran tar hand om luftvägarna, Bronagh narkosen.
Buddy, Daryl, ni tar "C",
Ursula är passopp, bara för att hon är det.
Andrew för journal.
Är alla nöjda? Bra.
Okej. Då kör vi.
Vår patient är här.
Det här är Paul. Han är 32 år.
Han var häktad när han sköts.
Vi lyfter över honom.
Okej, jag räknar.
Lugnt och fint. Ett, två, tre.
Berätta vad som har hänt.
Han träffades av en niomillimeters polispistol på nära håll.
Två sår i magen, på övre vänstra sidan.
Jag känner kulan i det laterala såret. Det andra är djupt.
Kan vi få ut polisen härifrån?
Vi behöver kläderna.
Det tog 20 minuter innan vi kom fram till honom och då var han medvetslös.
Vakenhetsgrad nio och han hade förlorat en stor mängd blod.
Bilaterala andningsljud, hjärtljud ett och två, lite dämpat.
Infart i höger skenben.
Han har fått en liter varm saltlösning.
Systoliskt blodtryck 70 och puls 136.
Syresättningen gick inte att mäta.
Har ni gett honom nåt annat? Morfin? Tranexamsyra?
Bara saltlösning och ett gram tranexamsyra.
Snyggt jobbat, tack.
- Bra. - Vi rullar honom
ifall det finns en kula som vi inte vet om.
Okej, jag räknar.
Ett, två, tre. Rulla.
Inget utgångshål.
- Rulla tillbaka honom. - Ta hans kläder.
Okej. Ett, två, tre, rulla.
Systoliskt blodtryck 60. Puls 128.
Använd syremasken. Hjälp honom att andas.
Och gör ett ultraljud, tack.
Försiktigt, Fran...
Ingen lungkollaps.
Går det bra med blodet och infarten?
Här kommer blodet.
Två påsar av husets röda till att börja med.
Ta fram sex påsar kompatibelt blod från labbet.
Bra, Daryl. Skynda på nu.
- Hallå. - Hur går det?
Jag vet inte.
Han har förlorat mycket blod.
Han ser ut att vara döende.
Tyler dog på brottsplatsen.
Jag vet.
Ged Green säkrade brottsplatsen enligt dina instruktioner.
Ombudsmannens chefsutredare är på väg.
Tack.
Ombudsmannens kansli vill utreda omständigheterna kring skjutningen.
Varför Spector var där. Varför Tyler blev skjuten.
Ferrington hade inget val.
Tyler dök upp ur skogen och sköt.
Första omgången missade och träffade polisbilen.
Sen träffades Anderson och Spector.
Jag är inte säker på skottordningen, men jag vet att Ferrington
bara besvarade skottavlossningen.
- Skjutningen var berättigad. - Hur är det med Anderson?
Jag vet inte.
Vi fick lämna honom på brottsplatsen.
En andra ambulans var på väg.
Har Spectors familj blivit underrättad?
Jag vet inte.
Se till att de blir det.
Tom Stagg, då?
Polisen är nog på väg dit nu.
Och Rose?
Hon lever.
Är du i bilen?
Jag är på väg till högkvarteret.
Polismästaren vill träffa mig.
Hör av dig.
POLISEN VÄDJAR OM UPPLYSNINGAR FÖRSVUNNEN PERSON
Andrew, gå till blodbanken och beställ fyra påsar frusen plasma.
Ursula behöver ett gram tranexamsyra.
Vi behöver narkos!
Fort! Sök kirurgerna igen!
Ingen CT-skit.
Han behöver opereras meddetsamma.
- Har du O-negativt blod, Daryl? - Ja.
Han kräks. Sug.
Jag räknar. Ett, två, tre, rulla.
Och tillbaka, ett, två, tre.
Han behöver intuberas. Kom igen.
Bronagh, ett 8,5-rör. Mac 4-blad. Är du redo?
- Ett ögonblick. - Ska jag göra det?
Ja, om du vill.
Han har hypotoni och kräks.
Så är det.
Jag räddar dig om det går åt skogen.
Kan nån ge honom en kudde innan Fran slår ut tänderna på honom?
- Ska jag köra cricoidtryck? - Visst.
Ta fram det andra blodet, Daryl.
Är cirkulationsmedicinerna redo?
Jag har epinefrin, 10 mikrogram/ml.
Fenylefrin, 100 mikrogram/ml, efedrin och glykopyrrolat.
Akutlådan är redo. Ketamin och sux finns här.
- Är blodet klart? - Jag har en grön i hans vänstra fot.
Jag sätter den andra här.
- Nöjd, Daryl? - Den spolas igenom bra.
Då är vi tysta.
Redo, Fran?
Ja. Han har syresatts. Koldioxidnivån bevakas.
Sugen är klar under kudden.
Manschetten kollad, röret är smort. Slangen finns till hands. Redo.
Blodtryck 70, puls 120. Syresättningen är nu uppe på 93 %.
Femtio milligram ketamin. Hundra suxametonium.
Han krampar.
Vänta. Det borde gå över.
Sätt igång nu.
Ge honom 100 mikrogram fenylefrin, Daryl.
Ser du stämbanden?
- Jag tror det... - Ja eller nej?
Ja. Slangen, tack.
Det känns bra.
Upp med manschetten.
Syresättningen ligger på 90 %. Kolla blodtrycket där.
Sophie, tryck in blodet.
Daryl, lyssna på lungorna och sluta se söt ut.
- Luftingång, båda armhålorna. - Släpp cricoidtrycket.
Kan du hålla här?
Tjugotvå centimeter vid läpparna.
Ursula, pumpa medan jag för in det här.
Systoliska blodtrycket ligger på 50.
Ge honom 50 mikrogram epinefrin.
Vi kopplar in ventilatorn.
Andrew, för in tiden.
Var är den förbannade kirurgen?
Alex. Bra.
Det här är ytligt.
- Jag känner kulan. - Ja.
- Den andra sitter djupt. - Okej.
Ja.
De tar henne till intensiven nu.
Rose? Rose...
Du är i säkerhet nu.
Allt kommer att ordna sig.
Följ med henne. Ingen media, inga foton.
Visst, ma'am.
Gail...
kan du hämta rena kläder på mitt hotellrum?
Visst.
Jag behöver nåt bekvämt och...
- nåt som jag kan prata med pressen i. - Ja.
Jag lämnade nog några papper framme i morse.
- Kan du lägga undan dem? - Ja.
Tack.
Vi flyttar honom!
- Är din chef på väg? - Han kallades till operation akut.
Kan du trycka in blodet? Det är svårt att se ett blodtryck på 60.
- Tack, Joe. - Varsågod.
Hur mår han?
Dr O'Donnell, vi har en till skottskada åt dig.
Vad är det här, 70-talet?
- Vem är du egentligen? - Kommissarie Gibson.
En stor inre blödning. Han har förlorat halva sin blodvolym.
Med tanke på skadan gissar jag att mjälten måste bort.
- Överlever han? - Kanske.
Är han Belfaststryparen?
- Vi måste vakta honom. - Han har fått muskelavslappnande
och ventileras. Han går ingenstans.
Det är inte på grund av flyktrisken, utan för att skydda honom.
Folk vill göra honom illa.
Mitt mål är att ställa honom inför rätta oskadd.
Just nu är målet att han ska överleva operationen.
Visst.
Den andra skottskadade tror jag är en kollega.
- Ta hand om honom. - Javisst.
Ska Gibson få fortsätta ha ansvaret?
På det hela taget?
Ja, sir.
Ingen kan fallet så väl som hon.
Hon tog honom. Rose lever...
Media kommer att bli som galna.
Ordna en rättsläkare och håll Gibson borta från kamerorna.
Hon ska varken uttala sig eller ge intervjuer
medan hennes hantering av fallet utreds.
Förstått.
Spectors vittnesmål flyttades till imorgon.
Jag informerar domstolen om att han inte kommer.
Håll åklagaren uppdaterad också.
Ja, sir.
Jag kan hantera henne, sir.
Det lovar jag.
Kriminalinspektör Anderson har en skottskada
vid sidan av överarmsbenet
med ett troligt utgångshål
distalt om armbågsgropen vid flexormusklerna på underarmen.
Ingångs-och utgångshålen vätskar sig
när man tar bort kompressen.
Ingångshålet är svullet, förmodligen på grund av en blödning.
- Har du mr Andersons röntgenbilder? - Ja.
Inga skelettskador.
Ingen metall.
Han kan genomgå en MRT.
Tidigast imorgon, om jag bönar och ber om det.
Så långt är allt väl.
Röntgen visar inga frakturer och pulsådrorna är oskadda.
Kan du böja tillbaka handleden?
Det går, men inte jättebra.
Knyt handen, öppna den och sträck ut fingrarna.
Bra. Känner du att jag rör vid dig?
Det känns märkligt.
Funktionen i handen är bra, men jag är orolig för strålbensnerven.
Kulan träffade inte strålbensnerven, men svullnaden kan trycka på den
och du är väldigt svullen ovanför armbågen.
Det är bra att du kan sträcka handleden, vilket är strålbensnervens jobb.
Men den förändrade känseln ger anledning till oro.
Så vår plan är att tvätta såret och röntga imorgon.
- Hur länge tar det tills det läker? - Det vet jag inte.
Vi vet mer imorgon efter MRT-undersökningen.
Veckor, månader eller för alltid? Vad?
Jag är ledsen, men jag vet inte.
Allt jag kan berätta är att han sköts när han var häktad.
Han har svåra bukskador.
Läget är allvarligt och han opereras akut.
Risken är att han inte överlever operationen.
Sköts han av en polis?
Nej, inte av en polis.
Jag är ledsen, men jag kan inte berätta mer.
Har blodet kommit än?
Två påsar O-negativt blod är klara.
Vi väntar på MTP-rutiner.
60 i systoliskt tryck innan vi ens börjar?
Operationsduk.
Vänta lite innan du öppnar. Hans blodtryck är dåligt.
- Trettio sekunder. - Ge mig en spruta med adrenalin.
Hans tryck kommer att sjunka när han dekomprimeras.
Ring blodbanken och påminn dem
om att vi måste ha blodet nu.
Ring mr King. Jag skulle uppskatta hans hjälp.
Tryck? Kan jag börja?
Åttio i systoliskt tryck. Det blir bara värre. Ja, du kan börja.
Skalpell.
Och två kompresser.
Sug, tack.
Sårhake.
Det är en enda röra här.
Blodtrycket sjunker. Var är adrenalinet?
Han är kall. Ge honom vätska.
Höj temperaturen i salen.
En påse till klar för transfusion.
Sex påsar plasma är klara.
Ge honom blodet och plasman.
- Kan du trycka in det? - Bukdukar.
Vi förlorar honom. Blodtrycket och puls, 40.
Hur ser det ut?
- Vi måste få kontroll över det. - Jag ser inget.
Pulsen sjunker. Det ser inte bra ut.
Sluta. Han har ingen puls. Adrenalin.
Påbörja HLR.
Peter...
Mamma?
Pappa, titta vad jag hittade.
Peter...
Peter, kom hit.
Peter...
- Adrenalinet verkar. - Är han tillbaka?
Ja. Fortsätt, dr Morton.
Mjälten är sprucken.
Jag behöver hjälp här.
- Har ni sett mr King? - Han skrubbar händerna.
Blodtrycket är 60 nu och pulsen 56.
Kom igen nu.
- Mjälten? - Ja, jag tror det.
Ta ut den och se vad som mer är på gång. Mobilisera mjälten.
Sax.
- Nu kommer den. - Bra.
Klämma.
Se upp med bukspottskörteln.
- Jag har den. - Bra.
Sax.
Trycket ökar, 80 i systoliskt tryck, pulsen ökar till 72.
Knyt.
Sax.
Diatermi.
Hur går det?
Systoliska trycket är stabilt på 90 och pulsen på 102.
Han har fått norepinefrin.
Det är fortfarande lågt, men pH-värdet är 7,2 och laktatvärdet 4,5.
Han är fortfarande instabil.
Kroppstemperaturen är 34,8,
men han har producerat 40 milliliter urin den senaste kvarten.
Han är väldigt fuktig. Det bästa är att packa och värma honom.
Vi måste ta hand om acidosen och koaguleringen.
Vi lägger honom på intensiven över natten och gör en ny laparotomi imorgon.
Jag håller med.
Hålet är ytligt.
Jag känner kulan.
En trofé åt kriminalteknikerna.
Intensiven har en ledig plats.
Mellanmjuk. Vik inte upp dem.
Lägg en stor mjuk i min hand, tack.
Tack.
Då ser han inte så dålig ut på uppvaket.
- Tack. - Varsågod.
Pappa har varit med om en olycka.
Vilken sorts olycka?
En bilolycka.
- Vilken sorts bil? - Jag vet inte. Jag tror...
Jag vet inte vad det var för en bil.
Var är han?
På sjukhuset.
Kan vi hälsa på honom?
Läkarna ser efter honom nu och han behöver sova.
Kanske imorgon, om han mår bättre.
Var är han skadad?
Jag vet inte riktigt. I magen, tror jag.
- Jag vill så gärna träffa honom. - Det går inte ikväll.
Olivia.
Olivia?
- Hej. - Hej.
Vad sa läkarna om din arm?
Det kan vara en nervskada.
Det kan innebära slutet på min karriär.
Jaså?
Det tror jag inte.
Varför sprang du till honom?
Va?
Vi blev båda skjutna, men du tänkte bara på honom.
Jag såg att hans skador var värre.
Och?
Du skrek: "Vi förlorar honom."
Du lät...
plågad.
Jag ville inte att det skulle ta slut så.
Inte på det viset.
Ingen rättegång, ingen dom, inget straff.
Inget avslut för familjerna.
Jag vill att han ska överleva,
så att han kan ställas inför rätta och tillbringa resten av livet i fängelse.
Om jag lät plågad...
så beror det på det.
- Jag har dina saker, ma'am. - Tack.
Om du behöver ha dina saker nånstans,
så har jag ett rum åt dig.
Tack.
- Allt väl? - Ja. Själv då?
Inte lysande.
Mjälten har tagits bort och buken har packats.
Inget annat såg perforerat ut.
Kirurgerna vill ge honom co-amoxiclav och flagyl.
De kollar igen imorgon.
Han har fått mycket blod och mediciner.
Fyra påsar O-negativt blod och tio matchade påsar,
inklusive de två påsarna där.
Han har fått åtta påsar plasma och en påse trombocyter.
Bara dubbla blodvolymen, då?
Man har inte snålat.
Hej.
Hur mår stryparen?
Jag ska strax gå upp till honom.
Jag vet vad som har hänt, men jag har inte följt det så noga.
En del av mina vänner har uppslukats av det...
och satt in larm och bett nån pojkvän bo hos dem.
Tur att du är läkare, så att du aldrig är hemma.
Så sant.
Jag trodde inte att jag var i fara.
Sen ser man fotona och tänker:
"De är bara unga kvinnor som lever sina liv, precis som jag.
Det kunde ha varit jag."
En av mina bästa vänner är militärläkare.
Han har varit i Afghanistan i flera omgångar.
På fältsjukhusen
behandlas skadade enbart efter hur stort vårdbehov de har.
Svårt skadade talibaner behandlas före brittiska offer
om deras tillstånd är mer akut.
Det var likadant här förr i tiden.
Det gjorde honom inte alltid så populär.
Det fuckade upp honom rätt rejält...
men han stod fast vid att man måste ge medicinsk vård
enligt vårdbehovet utan diskriminering.
Han skulle ha sagt att det är vår plikt
att behandla patienten humant och att skydda honom,
även om han är en mördarjävel.
Eller en misstänkt mördare.
Pressen samlas.
Tv-team, alla de stora kanalerna,
plus lokal-tv, tidnings-och radioreportrar.
En hel del webbsajter också.
Vi måste nog göra en direktsänd intervju.
Har offrens familjer informerats?
Gallaghers, Kays, Monroes?
Det får inte komma som en chock för dem.
Ja, det har de.
Och Spectors familj?
Ja, de har meddelats.
Okej.
Tre nyckelpunkter...
Ett, en man har gripits och åtalats.
Två...
- Stella. - Ursäkta, sir, vänta lite.
Rose Stagg har hittats och hon lever.
Tre, fången skadades efter häktningen
och sen nåt om hans tillstånd.
Utöver det pågår utredningar...
Jag måste stoppa dig där.
Du ska inte göra uttalandet.
- Va? - Polismästaren vill att jag gör det.
Är jag fortfarande chefsutredare?
Kan du ge oss en sekund?
Martina, det är viktigt
att du har koll på att pressen rapporterar korrekt.
Försvarare kommer gärna med påståenden om vad som sagts i media,
speciellt när media felciterar fakta från polisen.
Ja, ma'am.
Nå?
Ja, det är du.
För tillfället.
Jag försvarade dig, Stella.
Det hoppas jag verkligen.
Jag sa också till chefen att jag kunde hantera dig.
Jag förstår.
Gör det inte svårt för mig.
Rätta till slipsen innan du ställer dig framför kameran.
- Tom Stagg är i väntrummet på intensiven. - Tack.
Be kriminalassistent McNally hämta mina väskor.
Ja, ma'am.
Har Belfaststryparen gripits? Det är frågan ikväll.
Hur mår hon? Har du sett henne?
Bara en kort stund.
Hon är stabil, Tom.
Tack.
- Ska vi gå in till henne? - Vad händer där ute?
Är det för Rose?
Oroa dig inte för det nu. Kom, jag följer med dig.
- Är du Roses man? - Ja.
Den här vägen.
Min älskling.
Jag är assisterande polismästare Jim Burns
och jag har upplysningar om operation Musicman
och seriemordsutredningen.
En 32-årig man från Belfast har gripits i samband med morden
på Sarah Kay, Fiona Gallagher,
Alice Parker Monroe och Joseph Brawley,
samt för frihetsberövandet av Belfast-radiologen Rose Stagg.
Han skulle inställa sig i rätten imorgon för att åtalas på flera punkter.
Så blir det inte nu,
eftersom han skadades allvarligt i polisens förvar.
Hur fick han dessa skador?
Varför skadades han?
Han blev offer för en skjutning.
Läget beskrivs som allvarligt och hans skador som livshotande.
Hur kan man bli skjuten i polisens förvar?
Vem pratar han om?
- Sluta! - Katie...
Förövaren sköts till döds av polisen
- och jag... - Det är Paul!
Herregud! Jag måste åka dit.
- Det kan du inte! - Jag måste träffa honom.
Du får inte gå ut!
Det struntar jag i!
Du är släppt mot borgen. Du får inte gå ut på kvällen.
- Flytta dig! - Du får inte träffa honom!
- Flytta dig! - Katie!
- Var är nycklarna? - Katie!
Du låste in mig!
Du får inte gå ut ur huset, sa jag!
- Dra åt helvete! - Du får inte träffa honom.
Släpp mig, för fan!
Jag ringer polisen.
Om du går ut, ringer jag polisen!
Vad är det med dig?
Din far skulle vara förskräckt över vad det har blivit av dig.
Det gläder mig att Rose Stagg har hittats,
att hon är vid liv och att läget är stabilt.
Jag vill tacka kommissarie Stella Gibson,
hennes team och allmänheten för deras insatser att hitta henne.
- Var är kommissarie Gibson? - Varför är hon inte här?
Kommissarie Gibson gör det hon gör bäst: polisarbete.
Jag är säker på att det är Paul.
Han är skadad.
Hur blev han skjuten? Vem sköt?
Jag vet inte.
Polisen, antar jag. Jag vet inte. Han är på sjukhus.
Var är han?
På Allmänna sjukhuset, tror jag.
Du måste gå dit och se hur det är med honom.
Varför gör inte du det?
Det vet du.
De jävla frigivningsvillkoren!
- Skulle de släppa in mig? - Nej.
- De skulle inte släppa in mig. - Du förstår inte.
Han kan vara döende.
Va? Det är svårt att höra.
Han kan vara döende.
Jag vet inte vad jag ska göra.
- Daisy, kommer du, eller? - Varför är du en sån bitch?
Va?
Varför är du en sån jävla bitch?
Det är jag inte. Jag vet inte vad jag ska göra...
BELFASTSTRYPAREN GRIPEN!
KARTA ÖVER OFFREN
TRAGEDI: JURISTEN SARAH KAY VAR GRAVID NÄR HON STRÖPS
EN FANTOMBILD OFFENTLIGGJORDES...
- Mamma? - Ja?
- Jag kan inte sova. - Har du försökt?
Jättemycket.
Du har ju ljuset tänt.
Får jag krypa ner hos dig?
Jag är törstig.
Du har borstat tänderna, så du får bara vatten.
Okej.
EN MÖRDARES ANSIKTE?
Hon behöver vila nu.
Jag har nåt åt dig.
Nancy ville verkligen komma hit. Hon skickade med den här.
KRYA PÅ DIG, MAMMA
Vi ses imorgon.
Ska jag hänga upp den åt dig?
Har hon pratat med dig?
Har hon berättat nåt? Har han...
Hon har knappt sagt ett ord.
Det är för snart.
Hon ska träffa polisens läkare. Vi vet mer efter det. Men...
hon pratar när hon är redo.
Jag står inte ut med att tänka på att hon var ensam med honom så länge.
Jag står inte ut med att tänka på att han tog i henne.
Tom...
försök att inte tänka på sånt som kanske aldrig hände.
Jag är arg på mig själv för att jag inte skyddade henne.
Jag låg för guds skull på soffan med hörlurar på.
Om jag varit med henne hade det inte hänt.
Det vet du inte.
Det kunde ha varit mycket värre.
Se vad som hände med Joe Brawley.
Varför ropade hon inte? Eller skrek?
Varför försökte hon inte kämpa emot?
Varför följde hon med honom?
Vet du att Nancy
såg dem gå över gatan arm i arm?
Hör på mig.
Män tänker alltid att man kämpar emot eller flyr.
Men den vanligaste instinkten vid såna hot är att bli handlingsförlamad.
Om hon inte kämpade emot eller skrek, om hon blev tyst och förlamad,
så var det för att hon var skräckslagen.
Om hon tyst följde med honom...
så var det för att hon fruktade för sitt liv.
Och inte bara för sitt eget liv,
utan för ditt, Nancys och barnets.
I det skräckslagna tillståndet kan hon mycket väl ha varit medgörlig.
Hon kan mycket väl ha underkastat sig...
men det betyder inte att hon samtyckte.
Tom, ditt beteende...
och sättet du kommer att hjälpa Rose på...
kommer antingen göra hennes upplevelse bättre eller sämre.
Om du reagerar illa...
kommer hon att bli förkrossad.
Eller så kan du...
hjälpa henne att läka och återhämta sig.
Det hon behöver av dig är att veta att hon är i säkerhet.
Att veta att hon är älskad.
Var tålmodig.
Var ömsint.
Imorgon är en ny dag.
Du borde inte vara här inne.
Var snäll och gå.
Är det du?
Tack och lov att du är här.
Jag har varit så orolig.
Tack och lov att du är i säkerhet.
Raring, jag är glad att du kom.